Egy picit más vizek, de még mindig egészségügy.....
Látom, hogy előző posztom 24 óra alatt olyan látogatottságot ért el,
amire nem is mertem volna gondolni. Ezek szerint érdemes megosztani a
gondolataimat, vannak, akiket érdekel a téma.
Hát, akkor hajrá, csapjunk a húrok – akarom mondani a billentyűk közé -,
„bloggerkedjünk” ezerrel!
Mai eszmefuttatásommal egy kicsit más vizekre készülök evezni. Na nem túl
messze, maradok azért az egészségügy berkeiben.
Régebben azt hittem, hogy minden idióta a mentőknél csapódik le, de be kell
látnom, hogy tévedtem. Csak egy része. A maradék az ügyeleten. Tettem néhány
érdekes megfigyelést három év tapasztalatai alapján. Hivatalos statisztikát még
nem készítettem ugyan a beteganyagunkból ilyen-olyan „nem hivatalos” szempontok
szerint (bár készülök rá, talán majd akkor, ha semmi más dolgom nem lesz), de
így is körvonalazódik néhány megdöbbentő dolog.
Első körben néhány szó a háziorvosi ügyeletről: elvileg ez egy sürgősségi
betegellátási forma. Feladata, hasonlóan a mentőszolgálathoz, akut (értsd:
frissen kialakult) kórképek ellátása. Nem feladata több napos, esetenként több
hetes, krónikus betegségek ellátása, nem feladata mindenféle csip-csup nyavaja
azonnali ellátása, ahogyan a beteg által rendszeresen szedett gyógyszerek felírása
sem.
A nálunk megforduló betegeknek nagyon nagy jóindulattal is csak maximum 10
százaléka az, aki valóban ügyeletes orvosi ellátásra szorul. De ehhez a 10
százalékhoz valóban nagy jóindulat kell!
A maradék 90 százaléknyi beteganyag a következő "rétegekből" épül
fel:
1. réteg: akikről írásaimban még szólni fogok többször is, ők a
"társadalom perifériája", leginkább az az etnikai kisebbség (milyen
hülye szó, lassan már többen lesznek, mint mi...) - persze mindezt úgy
szeretném ide leírni, hogy a legkevésbé se tűnjek rasszistának. Ezen a rétegen
belül is van mindenféle népség.
Van ugye a "magyar" roma, akinek ritkán van érvényes biztosítása,
de leginkább nincs. Hiába van TAJ kártyája, az általában érvénytelen,
tekintettel arra, hogy sz....k fizetni a "tébét".
Aztán van a külföldi állampolgárságú, magyarul beszélő, kis hazánkban
bejelentés nélkül tartózkodó, Ausztriában feketén dolgozó roma, akinek sem
Magyarországon, sem Ausztriában, sem Romániában nincs érvényes
betegbiztosítása. Magyarországon általában még lakcímigazoló kártyájuk sincs,
10-15-20 személy lakik együtt egy-egy komfortosnak nem nevezhető, fűtetlen,
közművesítetlen szobában (esetleg lakásban). Áram maximum akkor van a lakásban,
amikor sikerül egy villanyoszlopról ideig-óráig lopni egy szintén lopott dróton
keresztül. Vizük sincs, azt a közterületi kutakból szerzik be kaniszterekben,
amiket vagy az autójuk csomagtartójában, vagy egészen egyszerűen babakocsiban
szállítanak haza.
A hasonlóság közöttük az, hogy minden szirszar nyűgjükhöz ügyeletet vagy
mentőt hívnak. Nem számít, hogy a torkuk fáj, megcsípkedte őket 3 napja néhány
szúnyog, vagy éppen súlyos 37,2 fokos hőemelkedésük van, ők azon nyomban
lakáson akarják ellátatni magukat. Ha nem megy ki első szóra a mentő, akkor
hívják az ügyeletet, vagy fordítva. A másik hasonlóság, hogy napi
rendszerességgel jelentkeznek. Csoportosan jelennek meg, erőszakosan és
agresszíven lépnek fel az ellátóval szemben, egyenként legalább 5 halálos
betegség tüneteit észlelik magukon, büdösek, koszosak, nem érdekli őket, hogy
nincs biztosításuk és neki természetesen jogaik vannak!!!!!
2. réteg: egy érdekes embertípus, én csak "kinndógozokosztrákba"
típusnak hívom őket. Ismertetőjelük, hogy általában valamilyen nagy autóval
érkeznek, mindig késő este (vagy éjszaka), az autóban bömbölő
"nótárméri" hangja hamarabb odaér hozzánk fél perccel, mint maga az
autó, általában szorosan a bejárat elé parkolnak (ami elvileg ugye a mentők
számára fenntartott hely), nehogy akár csak egy méterrel többet is kelljen
gyalogolni, vastag aranyfuksz jól láthatóan kilógatva pulcsi vagy póló elé,
laza mozdulatok, anyósülésen hidrogénszőke cicababa stb. stb. Őket mindig
azonnal el kell látni, E-cardot lobogtatnak, van ugyan a sógóréknál
háziorvosuk, de ott is sorba kell állni, meg aztán ott ők "csak egy
magyar", itt viszont ő a "kinndógozokosztrákba" csávó.
3. réteg: leginkább szipirtyókból (vagy ha úgy jobb, vénasszonyokból) áll,
akik beillesztik a vasárnap délelőtti vagy délutáni programjukba (a temetőbe
menés meg az unoka meglátogatása közé) a doktorhoz való beugrást (persze ingyé'
busszal, naná), vérnyomás és vércukor megméretése céljából. Felveszik a
legszebb ruhájukat és cipőjüket, egy kis fuksz meg egy kis smink
kiegészítésnek, aztán piszokul ráérnek.
4. réteg: ebből van a legtöbb (az ügyeleti rendelőbe személyesen érkező
betegek kb. 80 százaléka) - hihetetlen, de 800 méteres körzeten belül lakik!
Szeretnék egyszer csinálni egy nagy parafa táblát, amin rajta van kis városunk
térképe, és pici gombostűket szúrkodni a betegek lakóhelyének megfelelő pontra.
Biztosan érdekes lenne a végeredmény!
Ami leginkább megdöbbent, az mégsem a beteganyag! De nem ám! Hanem a
finanszírozás!
Finanszírozás szempontjából 3 féle beteget különböztetünk meg: akinek
érvényes a TAJ száma, akinek érvénytelen a TAJ száma, és akinek nincs TAJ
száma. Ebbe az okfejtésembe a külföldi, E-carddal rendelkező vagy nem
rendelkező betegeket most nem venném bele, megmaradnék a TAJ számoknál.
Ha valaki rendesen fizeti a tébét (mint például én, meg a hozzám hasonló
emberek), akkor annak a TAJ száma "elzöldül" az OEP szerverén történő
online ellenőrzéskor. Ez jelenti az érvényes biztosítási jogviszonyt. Ha
valakinek ellenőrzéskor piros szín jelenik meg, az azt jelenti, hogy létező TAJ
számmal van dolgunk, ami valaha érvényes volt, de jelenleg nem fizet a
"tulajdonosa" tébét, így elvileg érvénytelen. (Van még egy variáns,
amikor barna lesz, de az általában a már nem élő beteg érvénytelenített TAJ
száma, ezzel megint csak nem foglalkoznék).
Namármost. Normál esetben ennek a rendszernek úgy kéne működnie, hogy
akinek zöld a TAJ száma, annak ingyé' jár az ügyeleti ellátás (is). Akinek
piros, azt is ingyé' kéne ellátni, de az ellátással egyidejűleg adni kéne neki
egy értesítőt (ez meg is történik), amivel az illető az egészségbiztosítónál 2
héten belül rendezheti az elmaradását. Amennyiben határidőn belül rendezi, és
vissza is igazolja felénk, úgy neki is ingyé volt az ellátás. (Persze az ingyé
az valójában nem ingyé, ez úgy értendő, hogy az OEP az ellátó felé
finanszírozza). Akinek nincs TAJ száma / érvényes E-Cardja, annak az ügyeleti
ellátás rendelőben jelenleg 7200, a helyszíni ügyeleti ellátás 9000 kemény
magyar forintjába kerül (tőlünk kicsit nyugatabbra többszász eurós összegről
tudok, de ez most más tészta).
Térjünk vissza a piros TAJ számhoz. Szóval, ha az illető 2 héten belül nem
igazolja felénk, hogy rendezte a biztosítotti jogviszonyát, akkor elvileg
jogosultak vagyunk kiszámlázni felé az imént említett összegek valamelyikét.
Mondom, ELVILEG! Ugyanis, mint megtudtam - nem mástól mint az OEP-től - (na
most kapaszkodjon meg mindenki, aki tébét fizet közülünk!) ha nem rendezi, az
OEP akkor is finanszírozza az ellátását! Mikor ezt megtudtam, egyből
megfogalmazódott bennem a nem túl költői kérdés: akkor én mi a BÜDÖS FRANCNAK
FIZETEM? Ugyanaz az ellátás jár mindenkinek, akinek egyszer valaha volt egy
érvényes TAJ száma, mint nekem? Na ebbe még egy jóléti társadalom és annak az
egészségügyi ellátó rendszere is belebukna! Hát csoda, hogy itt tart ez az
ország és itt tart a magyar egészségügy? (Mindamellet, hogy a rendszerváltás
óta az összes hatalmora kerülő párt szanaszét lopta / lopja magát - de ebbe nem
mennék bele, a politika nem az én asztalom.)
Mára ennyi dühöngés szerintem elég is lesz. Ha lesz hozzá időm és türelmem,
akkor rövidesen újra jelentkezem, sok minden történt az elmúlt
időszakban is, ami megérne néhány sort :)
Megjegyzések
Megjegyzés küldése